Христо Смирненски
Бедняшки тост на буржоазен пир

chitanka.info

Бедняшки тост на буржоазен пир[0]

(Нова година. В широк, разкошно мобилиран салон, край богата трапеза пируват кръг почтени буржоа. Внезапно вратата се отваря и суха едроплещеста жена със зеленикав поглед и покъсано наметало застава пред масата и поздравлява пируващите. Всички я гледат вкаменени.)

Добър вечер, господа!

Ненадейно идвам аз.

Бях самичка из града

и помръзнала в студа,

зърнах светлина у вас.

Аз съм непозната вам,

вам — почтени буржоа,

ала всинца тук ви знам

и макар да ви е срам,

аз съм ваша дъщеря…

Виждам, всеки тук мълчи,

изненадан и смутен,

и в пиянските очи

ужас, гняв и свян личи

и закана срещу мен!

Но, почтени господа,

всеки тук е мой баща

не ще да е беда

да се срещнете сега

с дъщеря си — Бедността.

(С нервен жест тя дърпа стола изпод един пълничък рус господин, който се изтъркулва на килима. Бедността сяда на неговия стол.)

Струва ми се, този жест

не е неизвестен тук,

даже смятам, че е чест,

от търговски интерес,

да катурнеш някой друг?…

Вий простете, че така

дойдох като странен гост,

вий сте с чаши у ръка,

мисля, бяхте на крака

и държеше някой тост.

Но прекъснатия тост

смятам да довърша аз,

аз — окъсаният гост,

и с език разбран и прост

ще приветствам топло вас.

— Я, честита светла нощ

и новогодишен пир;

сред стоцветния разкош

вий сте в пълната си мощ

и гуляете си в мир.

И не шепне съвестта,

че сте роби на греха,

чужда ви е мисълта,

че със хиляди в света

зарад вас са без стреха.

А стакан подир стакан

дигате и пийте вий,

ничий ум полупиян

не прозира, че налян

е с човешка кръв, уви!

Че на хиляди сърца

вий пирувате с кръвта,

че от бледите лица

на измъчени деца

сте отнели свежестта.

Че приютени в нощта

на всечасната си скръб,

милиони по света

тръпнат в студ и нищета

и угасват с поглед тъп!

Пийте вие, господа,

нека чашите звънят,

вий сте чужди за труда,

призраците на глада

не пресичат ваший път.

Но над ваший пир се вий

ужасът на сетен час,

а дванайсет вече бий

и в звъна зловещ се крий

разгрома на вашта власт.

(С твърди, отмерени крачки тя излиза. Черното й наметало събаря на пода на пода няколко чаши. Стенният часовник бие 12.)

[0] Публикация: Червен смях. Седмично илюстровано литературно-хумористично списание. София, г. I, бр. 50 от 31 декември 1920 г., с подпис: Хр. Смирненски.

Печата се със следната поправка:

Стих 68: „а дванайсет вече бий“ вместо „а дванадесет вече бий“. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.